![](https://usercontent.one/wp/anti-pk-bloggen.se/wp-content/uploads/2023/04/Taliban_insurgents_turn_themselves_in_to_Afghan_National_Security_Forces_at_a_forward_operating_base_in_Puza-i-Eshan_-a.jpg)
Sydsvenskan berättar att omkring 250 anställda vid Lunds universitet har skrivit en protest mot universitetets agerande gentemot det numera upplösta tältlägret i Lundagård. Protestanterna kräver att rektorn hålls ansvarig för polisens agerande.
Jag har tidigare skrivit om en liknande protest från ungefär samma grupp av anställda. Då riktades kritik mot ledningen och verksamheten vid universitet för att kontakter med Israel tillåts. Någon kritik från dessa anställda mot tältlägrets stöd de facto för terrororganisationen Hamas har vi aldrig hört.
Vi ser således hur vänsteraktivister slår vilt omkring sig. De har med skydd av mötesfrihet och yttrandefrihet tillåtits tälta och störa lugnet i Lundegård (mitt i i stan). Rektorn har till och med bevärdigat dem med ett kort samtal (de krävde dock ett stormöte!). Efter några veckor har de uppmanats av polisen att ge sig av. Men ett gäng har vägrat. Då har polisen lyft dessa personer från platsen, något som givetvis kräver såväl ansträngning som vissa hårda tag. Men allt enligt regelboken.
Därefter riktas således kritik mot rektorn som görs ansvarig för lagliga åtgärder av en helt annan statlig myndighet. Enligt min mening visar aktivisterna bakom skrivelsen till rektorn en total brist på verklighetsuppfattning. Detta beror på att de är ideologiskt renläriga vänstermän och kvinnor. De är uppeldade av svenska mediers partiska syn på Gazakonflikten. Deras mål är att driva politik. Och därför ger de indirekt våldsverkarna inom palestinska folket sitt stöd. Alltså krigare som använder civila – män, kvinnor och barn – som sköldar i det krig som Hamas startat.
Det vi ser är hur långt en indoktrinering kan gå. Hamas illdåd resulterar i att en universitetsrektor i Lund kritiseras. För anställda på landets största universitet borde orsakssambanden framstå som obefintliga. Men vänsterns förespråkare lär sig aldrig något. Det beror på rörelsens fundamentalistiska grund. Om ett offer kan utpekas måste en förtryckare fördömas oavsett om den den senare – som i rektorns fall – inte har det minsta att göra med själva konflikten, utan endast förespråkar ett öppet samtal. Ett orsakssamband byggs på lösan sand. Det rör sig om känslor och inte ett försök att resonera logiskt. Logik är som bekant grunden för all vetenskap.
Torsten Sandström